Chiar și înainte să lucrez ca jurnalist, îmi plăcea să cercetez, să sondez, să pun întrebări. În mod normal, fiecare om ar trebui să cerceteze. Când e cazul. Nu duc în extrema de a despica și răsuci fiecare lucru mărunt. Iar dacă este vorba de un adevăr, de ceva demonstrat, evident... nu prea (mai) are rost să cercetezi. De exemplu: ce să mai cercetezi legat de formula apei, ciclul anotimpurilor etc?
Unde vreau să ajung cu introducerea asta? Pocăiții sunt acuzați de mulți că ei cred fără să cerceteze. Să râzi oare sau să plângi când te izbești de asemenea minciună?
Oamenii spun că în Biblie scrie: ,,Crede și nu cerceta!” Cei care afirmă asta nu au citit Sfânta Scriptură. Au auzit de la alții, e folclor mincinos. Nicăieri, repet, nicăieri, nu scrie așa ceva. Nu vei găsi scris ,,Crede și nu cerceta”, oricât ai căuta. Dimpotrivă, scrie clar: Cercetați!
De multe ori este subliniat acest lucru. Câteva exemple:
- ,,Cercetati Scripturile, pentru ca socotiti ca in ele aveti viata vesnica, dar tocmai ele marturisesc despre Mine. (Ioan.5:39)
- Cercetati ce este placut inaintea Domnului (Efes.5:10)
- Ci cercetati toate lucrurile si pastrati ce este bun. (1Tes.5:21)
- Preaiubitilor, sa nu dati crezare oricarui duh; ci sa cercetati duhurile, daca sunt de la Dumnezeu; caci in lume au iesit multi proroci mincinosi. (1Ioan.4:1)
- Veniti-va in fire si cercetati-va, neam fara rusine, (Tef.2:1)
Da, există și versete care spun să nu cercetăm, în anumite situații doar:
- Sa mancati din tot ce se vinde pe piata, fara sa cercetati ceva din pricina cugetului. (1Cor.10:25)
- Daca va pofteste un necredincios la o masa, si voiti sa va duceti, sa mancati din tot ce va pune inainte, fara sa cercetati ceva din pricina cugetului. (1Cor.10:27)
Dar ele nu au înțelesul pe care îl atribuie oamenii, plini de prejudecăți. Trebuie văzut și înțeles contextul. Nu te apuca să scoți versete din context. E foarte interesant tot pasajul, și doar Dumnezeu îți poate lumina mintea să înțelegi tot ce vrea să transmită.
Să pun punctulețul pe i: Oamenii acuză pocăiții că nu cercetează, spunând de fapt că sunt naivi. Îi acuză de naivitate, și chiar prostie.
Poate ai văzut scene în care era implicat un pocăit. Cei din jur se uitau cu condescendență, ori dispreț, schimbau priviri cu dublu înțeles, ca și cum ar avea de-a face cu cineva cu limitări mentale. De ce făceau asta? Pentru că persoana respectivă era diferită de ei, nu se implica cu ei la distracții, afaceri dubioase etc.
Eu fac referire la pocăiți adevărați, nu la cei care au doar o etichetă.
Poate ți s-a întâmplat să auzi vorbe, să surprinzi priviri.... Unii cred că nu te prinzi, că ești naiv(ă). Totul pentru că refuzi să faci compromisuri, să comiți aceleași păcate ca și ei. E un fapt, nu o laudă. Dacă ești diferit(ă), nu urmezi mulțimea, vei fi judecat(ă) și etichetat(ă).
Ba chiar, se pot spune și minciuni grosolane despre tine.
De exemplu: tu știi că a avea relații sexuale înainte de căsătorie este un păcat, cu consecințe asupra sufletului și trupului. Dumnezeu nu interzice doar așa, să priveze de ceva; ci ca să ne protejeze.
Ești naiv(ă) că vrei să îți protejezi inima și ce ai mai prețios, să oferi doar persoanei cu care vrei să îmbătrânești, să nu te expui la boli, să nu ai inima frântă, conștiința încărcată etc.? Unii cred că, da, ești naiv(ă) și pierzi ,,toată distracția”. Că nu îți faci experiență.
Aici e un subiect amplu, și nu voi intra mai adânc în el, dar subliniez că Dumnezeu nu a greșit cu nimic când a creat omul și l-a dotat cu organe sexuale, a pus în ele în mod natural ce trebuie pentru ca la vremea potrivită să se bucure de relații intime. E ca și cu focul. În sobă- cadrul normal și potrivit- e frumos și nu rănește pe nimeni. Dacă focul este pe covor sau în hambar, nu-i locul lui acolo și distruge.
Ok, și pentru că unii cred că pocăiții sunt naivi dacă nu se culcă cu cineva înainte de căsătorie, se întâmplă situații ca unii să verse venin și minciuni (că ai o disfuncție sau o boală, tot felul de născociri- și de aia nu ai tu relații sexuale).
- De aceea se mira ei ca nu alergati impreuna cu ei la acelasi potop de desfrau si va batjocoresc. (1Pet.4:4)
Cunosc prin ce a trecut cineva (o persoană căsătorită) al cărei nume bun a fost insultat, în urmă cu mulți ani, când era fată. Niște oameni insuflați de satana au răspândit niște minciuni atât de urâte, de teribile! Dumnezeu nu a lăsat acea persoană de rușine și niciodată nu va permite ca cei care trăiesc curat să ajungă de rușine și ocară. Fiecare om va sta în fața Lui și va fi judecat.
Așadar, este naivă o persoană care cercetează și crede Biblia, care Îl alege pe Dumnezeu? Ești naiv(ă) dacă nu răspunzi cu aceeași monedă la răutăți, batjocuri și minciuni?
Ești naiv(ă) dacă înțelegi exact ce vrea să spună un om, ce intenții are, cum este... și alegi să taci? Să nu îi faci jocurile. Cred că, din contră, este dovadă de înțelepciune primită de la Dumnezeu. Care îți poate descoperi în multe moduri ce vrea să facă un om, ce planuri are, ce ascunde...
- Cine capata intelepciune, isi iubeste sufletul; cine pastreaza priceperea, gaseste fericirea. - (Prov.19:8)
- Si voi, prin El, sunteti in Hristos Isus. El a fost facut de Dumnezeu pentru noi intelepciune, neprihanire, sfintire si rascumparare, (1Cor.1:30)
Nu poți avea o viață binecuvântată fără să cercetezi Biblia! Ce bine ar fi ca oamenii să nu mai creadă minciuni, să nu le treacă vreodată prin minte că Dumnezeu ne-ar cere să fim naivi și proști. Este chiar blasfemie.
Uite ce scrie în Biblie:
- "Pana cand veti iubi prostia, prostilor? Pana cand le va placea batjocoritorilor batjocura si vor uri nebunii stiinta? (Prov.1:22)
Unii oameni spun că versetul ,,"Ferice de cei saraci in duh, caci a lor este Imparatia cerurilor! (Mat.5:3) ar transmite că trebuie să fii cu mintea slabă. Că astfel de oameni ar fi plăcuți lui Dumnezeu.
Dar scrie clar ,,săraci în duh”, nu CU duhul.
Ce înseamnă? Să fii gol de tine și de tot ce e lumesc. Ce ai în duhul tău? Eul tău mare, care stă pe tron și îți conduce viața? Filozofii, învățături umaniste, orientale etc? Teorii psihologice? Lucruri contrare Sfintei Scripturi? Ură, mânie, neiertare, dorință de răzbunare?
Ferice de cei care nu au duhul plin de acestea! Ferice de cei care Îi cer lui Dumnezeu să îi sărăcească de ei înșiși și de orice lucru păcătos și să îi umple de prezența Lui.
Ferice de noi dacă suntem plini de Dumnezeu!
Niciun comentariu:
Trimiteți un comentariu